Sokoli stěhovaví jsou zpět! Budky na komínech litvínovské chemičky jsou opět po půl roce zabydlené. Dva páry sokolů stěhovavých v Podkrušnohoří se opět připravují na hnízdění, aby zde vyvedli své mladé. Od roku 2011 se v Litvínově vylíhlo za podpory Unipetrolu a neziskového sdružení ALKA Wildlife již 23 mláďat tohoto kriticky ohroženého druhu. Kromě litvínovského závodu si sokoli oblíbili také komíny rafinérie v Kralupech nad Vltavou a areál neratovické Spolany.
„Na komínech našeho litvínovského areálu loni hnízdily hned dva páry sokola stěhovavého, což je republikový unikát. Oba páry přivedly na svět celkem pět mláďat. Jsme rádi, že i letos začínají hnízdit, a těšíme se, že brzo vyvedou mladé,“ řekl Pavel Sláma, ředitel jednotky EKO skupiny Unipetrol.
V litvínovské chemičce jsou umístěny dvě hnízdní budky. První je na komínu zdejší teplárny a druhá na komínu etylenové jednotky. Obě jsou instalovány ve výšce přes sto metrů, protože sokoli si pro hnízdění hledají co nejvyšší místa, kde mají absolutní klid a výborný rozhled.
Každý rok na jaře ornitolog Václav Beran ze sdružení ALKA Wildlife budky kontroluje. A stejně tomu bylo i letos v březnu: „Obě budky jsme vyčistili, zkontrolovali jejich stabilitu a připravili nové fotopasti. Nedávno jsme k budkám opět vystoupali, abychom si potvrdili naše pozemní pozorování. Našli jsme čerstvé zbytky potravy a trus, takže sokoli jsou zpět, upevňují partnerské pouto a připravují se na hnízdění. Půjde-li vše podle plánu, brzy snesou tři až čtyři vejce, na kterých budou zhruba měsíc sedět. A my se na komín vydáme znovu koncem dubna, abychom narozená mláďata okroužkovali.“
Sokol stěhovavý se dožívá až dvaceti let a na svá oblíbená hnízdiště se vrací celý život. S maximální rychlostí při střemhlavém letu přes 350 km/h je pravděpodobně nejrychlejším živočichem na Zemi. Sokol stěhovavý je na českém území tradičním ptačím druhem. Populace tohoto predátora lovícího holubi, kachny a další menší ptáky a netopýry byla nejsilnější ve čtyřicátých a padesátých letech minulého století, kdy se na území tehdejšího Československa pohybovalo až šedesát párů. Z české krajiny sokoli vymizeli v 70. letech minulého století kvůli nadměrnému používání pesticidů v zemědělství. Opětovně se začali objevovat na konci 80. let. Na přelomu tisíciletí se v Česku pohybovalo již zhruba dvacet párů. Dnes díky přísné ochraně žije na našem území zhruba osmdesát párů sokola stěhovavého.